Avgust, 1944
Grahovo, Jugoslavija
Mama, kdo so to? –Nimam časa pojasnjevati.
Prosim te, proč moraš. Hitro!
Prišla bom za tabo.
Mama! –Pojdi! Moraš proč!
Je kdo tu?
Uredi. –Razumem.
Je vse pripravljeno? –Ja.
Je bilo kaj težav. –Ne.
Vzemi.
DrSi predstavlja ODPADNIKI
Sarajevo, 1995
Dober dan. Dokumente.
Ven!
Stopita ven!
Roke nad glavo! Gremo!
Roke!
Počasi. –Slecita se!
Nič kaj dober začetek. –Bilo je že huje. –Takoj!
Najbrž bi moral obleči druge spodnjice.
Oblecita se.
Dostop do generala bo v prihodnje odvisen od tega vajinega intervjuja.
Pričakujemo, da ne bosta prirejala njegovih besed.
Svet mora videti, da gre za človekoljubnega in poštenega človeka.
Prišla sva poročat o tem, kar ima povedati. Dobesedno.
Sranje! –Kaj pa je, J. P?
Te reči se vedno zmočijo. Pa dajmo po starem.
Pohiti, naprej moramo.
Dobro, general. Naravnati moram glasnost.
Normalno govorite.
Ko bo tega konec, vas bom mogoče dal žive odreti.
Meni je prav.
Si slišal kaj je rekel? –Jasno in glasno.
To bo še zabavno.
Desno je prazno. –Levo je prazno.
Tukaj.
General Milić, kaj bi odgovorili mednarodni skupnosti, ki pravi,
da so vaše čete zagrešile ta neopisljiva grozodejstva?
Čisto preprosto.
Svetu so predstavljene laži.
Ne razumejo posledic hrvaške odcepitve.
Oprostite. General, zvoka ni.
Dovolite, da zamenjam baterijo.
Oprostite. Hitro bo.
Dobro. Super.
Kako je zdaj? –Lahko.
Pripravite se. Tri, dve, ena.
Sproži. –Sprožilec!
Hitreje!
Dobro. Ben!
Kakšen je bil intervju?
Precej dolgočasen. –Ampak zvok je bil odličen.
Pojdimo.
Sranje! Dol, dol.
Srbski čoln je spodaj.
Tri, dve, ena, dajmo!
Dobro. Prinesite generala in vreče!
Stanton, počisti stopnice.
Stopnice so prazne!
Stik levo!
Stanton, zlezi gor!
Raketa!
Stanton!
Zadnji!
Si prepričan?
Vedno.
Kdaj si se naučil voziti tank? –Prvič ga vozim. Kako mi gre?
22 SAS, tu F150. Sprejem.
22 SAS. Nas slišite?
Ja, F150, slišimo vas. –Končno.
Paket imamo. Proti vzhodu gremo.
Priredite načrt odhoda.
Kako to mislite, F150? Preveriti moramo s poveljstvom.
J. P., si kdaj streljal s tem?
Sprožilec ima, torej lahko streljam. –Uporabi sprožilec.
Pa dajmo. Prvi izstrelek pripravljen!
Raketa!
Streljaj! Streljaj!
Sranje. Sod z gorivom. Previsoko meri.
Daj jih, J. P! –Takoj!
Sod! –Gorivo za ogenj.
Predvidevam, da si jih zadel.
22 SAS, kje je nova točka odhoda?
Počakajte, 150. Še vedno čakamo odobritev poveljstva.
Družbo imamo.
Sam odobri pristanek helikopterja. Takoj ga rabimo!
Granate!
Zavrnjeno, 150. Ste na nepodprtem območju. Držite se načrta.
Kaj? –Nimam časa za to sranje.
Kam torej gremo? –Po panoramski poti bomo šli.
Izstrelek!
J. P., vidiš komunikacijski stolp? –Ja.
Poruši ga.
Pelji, pelji! Mimo moramo!
Čisto!
Fantje, tank je pred nami.
Za nami tudi.
Petrović.
J. P.? –Šef?
Obrni cev levo naprej.
Ustreli. –Razumem.
Fantje, plavat gremo!
No, pa dajmo. –Ustavite jih! Streljaj!
Kdaj bi šel rad ven? –Ko bo nehalo deževati.
Obvesti patruljni čoln. Naj jih ustavijo.
F150, dovoljenje imamo za spremembo odhodne točke.
Ponavljam, dovoljenje imamo za spremembo odhodne točke.
Me zafrkavaš? Prepozni ste.
Vojaška operativna baza, Bosna in Hercegovina
Se vam sanja, kakšno sranje ste zakuhali?
Komu vse moram pojasnjevati zadevo?
Mislim, da se mi.
Kdo te je kaj vprašal? In ne, ne sanja se ti, Barns.
Ker nimaš v tej votli betici niti dveh možganskih celic!
Prav.
Ukazal sem vam, da pridete v stavbo, zavarujete paket
in ga dostavite brez ene sledi, kot da nas ni bilo tam.
Kaj pa smo dobili?
Klinčev star sovjetski tank, ki pustoši čez pol Sarajeva,
mrtve Srbe na njegovi poti
in nadvse neprijeten pogovor
med mano in podsekretarjem združenega poveljstva.
Gospod, ogroženi smo bili.
Znajti smo se morali, da bi rešili enoto in opravili nalogo.
In se ti je zdelo primerno v tanku prevoziti pol Sarajeva?
Ja, res se mi je.
Vsi greste na dopust.
Ta čas bo poveljstvo odločilo,
ali naj javno odre vaše riti
ali mogoče samo zasebno, da bomo uživali edino mi.
Prosto.
Počakajte.
Skoraj bi pozabil …
Še štiri so tu.
Toliko, da veste, imel bom kratek in jedrnat pogovor z 22 SAS.
Uživajte skrajno diskretno.
Prosto.
Klinčev tank.
Je kdo še za eno pijačo? Jaz plačam.
Resno? To je pa novo.
Jaz plačam to rundo, ker bi rad nekaj povedal.
Niti besedice ne boste slišali, ne? –Kaj? –Ker se še sam ne slišim.
Fantje! Utihnite!
Ne mislite utihniti? J. P., zasebnost.
Po tem triku moram reči,
fantje, na uspeh te naloge
in na uspeh še mnogih drugih.
Vsi ste se izkazali. –Na enoto!
Gospodje, prestrašite svoja jetra. –Sem jih že.
Na levi, na levi!
Božansko.
Lara, Lara, Lara.
Vprašanje imam zate, Lara. Izmed vseh fantov tukaj,
s tem mislim nase in te na izrodke,
kateri od nas ima največ možnosti pri tebi?
Kako se reče: Ti ne?"
Fasal si jo! –Ledena!
Kako rečem: "Popolna je?
Izvolite, fantje. Jaz plačam.
Petar, poslušaj. Kaj je s tvojo natakarico Laro?
Lepa je, ne? –Ja, res, ampak ni dojemljiva za mojo očarljivost.
Prava ženska je. Domačinka z moralo.
A, morala. Zato pa je zate nedosegljiva.
Ne vem, zakaj se ti smejiš, ker nisi niti poskusil.
Zato, ker ne poskušam. Ti bi moral.
Kam greva? –Bi šel na kebab?
Ne, sit sem. –Resno?
Ja, mogoče se bom sprehodil.
Pazi na Petrovićeve fante. Tip ne zna zgubljati.
Se vidiva.
Moj "z največ možnosti".
Je moj moški lačen?
Ne, tvoj moški je zadovoljen, tako kot je.
Razmišljal sem.
Rad bi, da greš z mano domov. ko bomo končali tu.
Zakaj bi me rad peljal s seboj? –Ker te ljubim.
In ker si me spremenila.
Moja prihodnost je tu.
Ne morem zapustiti domovine. –Lara, tu je čista zmešnjava.
Bi ti pobegnil, če bi se te grozote dogajale v Bakerstownu? –Bakersfieldu.
Ne, ne bi.
Pred nekaj tedni sem ustanovila sklad.
In včeraj sem dobila uradno dovoljenje.
Zdaj lahko zbiram denar za potrebe svoje domovine.
Priložnost je.
Te zanima ime? –Seveda.
Sklad Lare Simić za obnovo in izboljšanje Bosne in Hercegovine.
To je pa dolgo ime.
Zaslužil sem si. –Res je.
Res si posebna.
Ja, res sem, kavboj.
Kaj je to? –Lepo diši.
Poberi se. –Seveda bomo odšli.
Ko nam boš dala palico. –Lara, odnehaj.
Ne bom te več prosil. –Zdaj si šel čez mejo, Miljenko.
Izmečke si pripeljal v moj dom! –Če ne daš sama, jo bomo našli. –Pa ja!
Marš! Ven!
Kaj se dogaja?
Ne igraj se z nami, Američan. Ne igramo lepo.
Nič hudega, tudi jaz ne.
Prijatelji? –Poglej tega butlja.
Zdaj nam bo dala, po kar smo prišli,
ali pa bodo tvoji možgani na tleh naredili lepo sliko.
Nič ne reci, Lara. –Ni tu.
Pokazala ti bom, kje je, samo pusti ga.
Ničesar ne ve o tem.
Pridna punca.
Sem ti rekel, da bi morala na kebab.
Dober je.
Ta je moj.
Kako dolgo že veš?
Za vaju? Ves čas.
Nisi ravno dobro skrival.
Lara, kdo so torej ti tipi?
Ta je moj brat, za druge pa ne vem.
Začni raje uporabljati to glavo
in ugotovi, za kaj gre. Prav?
0,999 odstotkov čisto.
12,4 kilograma.
Vredna okoli 150 tisoč vaših ameriških dolarjev.
Kristus! Kje si jo dobila?
Dolga zgodba
iz daljnih časov.
To je dedkova zgodba, ki ga je preganjala večino življenja.
Je kdo tam?
Vedno se je trudil, da je našel težave.
Če jih ni, so težave našle njega.
Prosim, spusti.
Prekleto! Ujemi tega smrkavca! Moje zlato ima!
Ne, ne, ne. Stoj! Pomiri se. Čakaj, pomagal ti bom.
Počasi, pomiri se. Nisem nacist. Prosim, pomiri se.
Pridi. Prijatelj sem.
Mi zaupaš? Boš šel z mano?
Pridi, pojdiva. Pojdi naprej.
Je vse pripravljeno? –Je.
So bile težave? –Ne. –Primi tole.
Pridi.
Pojdi.
Bilo je, kot da Grahovega nikoli ni bilo.
Čez čas so ga pozabili.
Moj ded pa ni pozabil.
Casa Robles trezorji, Lorca Španija
Moji someščani so se mu smejali.
Rekli so, da je zmešani starec, ki pripoveduje izmišljene zgodbe.
Zame pa je bilo v zgodbi nekaj drugega.
Bolečina.
Žalost, ki jo je imel vse življenje v sebi.
In zlata palica?
Bila je točno tam, kot je rekel.
Ob vznožju kipa.
Si predstavljaš, kako bi lahko to zlato pomagalo mojim sodržavljanom?
Mi ga boš pomagal dobiti?
Praviš, da je to nacistično zlato? –Francosko, ki so ga pokradli nacisti.
Na dnu jezera ga je še več. In nihče ne ve, da je tam?
Koliko ga je spodaj? –Polni tovornjaki.
Dva tisoč palic, mogoče še več.
Koliko. Ben? –Okoli 150.000 dolarjev.
Pomnoženo z 2000 palicami, 300 milijonov dolarjev.
Se zavedate, o čem govorimo?
O 300 milijonih dolarjev v zlatu, ki ga ni nihče videl 50 let.
Ja, 45 metrov pod vodo.
Sredi sovražnega ozemlja.
Da ne omenjamo logistike za takšno operacijo.
Kako si sploh izvedel zanj?
Hej, ljubi. –Ljubica.
Se spomnite Lare, ne?
Zadnjič … –Iz bara.
Spomnim se, kaj je bilo.
Kdo bi vino? –Jaz.
Te vasi so izbrisane. Uničene.
Tisti, ki jim je uspelo pobegniti, živijo slabše kot živali.
Pomanjkanje hrane, okužena voda, brez zdravniške pomoči.
Zato je tu Nato, da ne bo več tako.
Kaj bo, ko bomo odšli in bodo morali živeti dalje?
S tem zlatom lahko zgradijo šole, bolnišnice, ceste.
Spremenilo bi življenje ljudem brez prihodnosti.
Recimo, da lahko pridemo do zlata.
Kako naj vem, da ne boš vzela svojega dela,
pobrala stvari in odšla v Švico?
Prosiš, naj ogrozim življenje svojih mož. Za kaj?
Kakšno zagotovilo imamo, da boš naredila, kar praviš?
Prav imaš.
Ne morem reči, kakšna bo prihodnost, če boste to naredili.
Lahko pa povem, da ne lažem.
Moje srce bije za domovino. To zlato pomeni upanje zanjo.
In samo upanje nam je ostalo.
Dobro.
300 milijonov razdelimo na šest delov.
Na dva. –Prosim?
Delimo na dva dela. Polovica za vas,
druga polovica za moje sodržavljane.
Pol pol.
Vzemite ali pustite.
Vse tvegamo. Kariero …
In življenje. Rad imam svoje življenje.
Za božjo voljo, ameriški tjulnji smo. Ni prav, da sploh govorimo o tem.
Govorimo o zahtevni operaciji na nevarnem območju,
kjer nimamo pristojnosti. Noro je.
Preveč noro, da bi sploh razmišljali o tem. –In če bi lahko?
Kar poskusi, če želiš. –Stanton ima prav.
Kaj če bi nam uspelo?
Pol leta smo tu. In kaj smo dosegli?
To ni vojaška operacija, ampak tajna čistilna akcija.
Zdaj imamo priložnost narediti nekaj izjemnega za te ljudi.
Enkratna življenjska priložnost.
Ena proti milijon možnosti.
Kaj pravite, fantje?
Nekaj bi te vprašal.
To med nama ves ta čas …
Je bil namen samo zlato?
Izbrala sem te, ker vem, da mi lahko pomagaš.
Potem pa sem se zaljubila vate.
Verjemi mi, ljubim te.
Vsi smo za.
Iščite dalje.
Larin ded je trdil,
da so Nemci raztovarjali zlato v banko, ko je popustil jez.
V banki je trezor, narejen v španski Lorci, verjetno okoli 1930.
To je serijska številka. Poišči podatke o jeklu, debelini, ključavnici,
kar koli nam ga lahko pomaga odpreti.
To je inventar baze.
Označi potrebno opremo in kako naj si jo sposodimo. –Velja.
Slabih 300 metrov od točke, kjer bi se potopili, je dolg lesen dok.
Od tam bomo šli. Potapljali se bomo v parih.
Rabili bomo magnezij, goreče palice in čisti kisik, da prerežemo jeklo.
Pa generator in vsako noč 10 enournih jeklenk. –Dobiš.
Koliko noči bo potrebnih? –Po mojem pet.
Potapljali se bomo na 10 minut, da se izognemo dekompresijski bolezni.
Intendanti so zategli, ko gre za jeklenke z zrakom.
Veš, kaj je hecno? Da se jih cel kup valja po SAS-u.
Cepci so zamočili pri zadnji akciji. Gotovo nam bodo z veseljem pomagali.
In če ne bodo, si bomo postregli sami.
Se koga, razen mene, zanima, kako bomo spravili 2000 palic iz jezera?
Kaj rabimo? –Akumulatorje, toplotne rezalnike.
Vprašaj ga po gorivnih palicah.
Elektrode.
Pomagat so nam prišli. g. Kurjak.
To bom razumel kot ja.
Ja, odlično. 20 jih rabimo.
20 kosov.
Američani mislijo oropati banko.
Kaj je smešno? –Vprašal je, če mislite Američani oropati banko.
Trezor je bil napreden za tiste čase.
10 cm kaljenega jekla čez pol metra betona.
J. P., več dni bomo rabili. da ga prerežemo.
Da bi prihranili denar, so izdelovalci naredili stranice,
ki se dotikajo zidov, pol tanjše.
Trezor leži ob zidu, ki se drži sosednje cerkve.
Dobro, torej bomo šli s te strani. –Pri Bogu prisežem,
če bomo res dobili to zlato, ga bom uporabil v dobrodelne namene.
Boš odprl svojo pivovarno? –Ja. Duffyjevo hišo piva.
Nobelova nagrada se ti nasmiha. –Hvala. –Na zdravje.
Nočem ti pokvariti sanj, ampak če ne bomo spravili zlata iz jezera,
boš en klinc pivovaril. –Res je.
Kaj, hudiča, počneš tu, Duffy?
Prišel sem na klepet, Walt.
Ne, ne. Ti ne klepetaš.
Nakupujem.
Dimitrij? –Sergej sem.
Sergej. Dobro.
Si seznanjen s Severnoatlantsko skupno zavezniško operacijo?
Nič ne vem o … –Jaz pa vem.
Pomembnejša od informacij je tvoja volja,
da pomagaš operativni enoti pri tej nujni zaupni nalogi.
Strogo zaupni. –Strogo zaupni?
Kako lahko pomagam? –Za nekaj dni rabimo vozilo podjetja.
Prositi bi moral za dovoljenje.
Sergej, česa pri "strogo zaupno" nisi razumel?
Za življenja gre.
Svojim sodržavljanom bi naredil veliko uslugo.
Ne bi bil presenečen, če bi te imeli za junaka.
Mogoče bi te celo odlikovali.
Hvala, Sergej. In vse moraš zanikati.
Če bi te kdo vprašal, kje je vozilo, reci da ne veš.
Ker …
Ker ne vem! –Točno tako.
Hvala.
Bob, lepo počasi proti meni.
Še, še.
Nabavno podjetje Trikrat 70?
Ja, tako je.
Altoona, Pennsylvania. Od leta 1971 razveseljuje stranke. –Tako je!
Dobro. Dame, ne ostanite predolgo zunaj.
Ne bomo. Hvala!
Dobro.
Jaz bom vzel ostalo. –Lepa bazica.
Gospod Matt, imaš doma mogoče družino?
Ne, nimam.
Zdiš se družinski človek.
Pa nisem. In zdaj ni čas za pogovor ali terapijo.
Skloni se.
Tiho bodi, niti pisniti ne smeš. Ostani sklonjena.
Gremo, fantje!
Si dobro? Pridi.
V redu je. Si dobro? –Ja.
Hvala, Matt.
Kaj je to? –Veš, ded, da lahko s tem stokrat kupimo tebe in to tvojo luknjo?
S tem bi me kupil? Denar mi daj, denar, ne pa …
Takole.
Težava z zlatom je, da je težko. Vsaka palica telita okoli 12 kg.
Če je spodaj 2000 palic, bodo tehtale … –27 ton.
To pomeni, da se bomo morali večkrat potopiti. Koliko bo to trajalo?
Ne, ne. V eni rundi jih lahko spravim ven.
Kako je šlo včeraj? –Nič kaj dobro.
Vsakih 35 minut patruljirajo čolni.
Petrović je zjutraj napadel še en konvoj. Pravo vojno stanje je.
Če nas odkrijejo. ne bomo napadli.
Umaknemo se in zaključimo operacijo.
Dobro, kaj imata vidva? –Einstein bo povedal,
kako bomo v eni rundi spravili zlato iz jezera. –Resno?
Res je. Torej rabimo nekaj, kar lahko izpodrine vodo,
ampak na površju še vedno prenese težo zlata.
Tovorna mreža, ki jo razprostremo po dnu.
Nato bomo nanjo naložili zlato
in na vsak vogal pritrdili dvižne blazine.
Dvignemo jih do tja, kjer pritrdimo veliko dvižno blazino, kar ni dovolj.
Na vrhu bomo morali pritrditi tovorno padalo za večji volumen.
Napolnimo ga z zrakom in dvignemo na površje.
Bo dovolj močno? –Ja, kevlarjeve niti, dovolj močne so.
Izjemno. –Skoraj. Še vedno ostane težava.
Sem vedel, da ni tako pameten.
Tako ga bomo dobili na površje. Kako pa ga bomo spravili na kopno?
Jaz bom poskrbel za to.
Rad se zafrkava.
Nizko leti in nažene strah v kosti domačinom.
Pravi, da je to njegova šala. A ne, D.?
Razmišljata kdaj o nadlogah na tleh?
Recimo o raketah zemlja zrak, o minometih?
Ne, ta sranja mu grejo na živce.
Vidiš leseni dok 200 m proč?
Tam nas morata spustiti. –Kaj spodaj zahteva operacijo na črno?
Zlato. Nacistično zlato.
Cel milijon za vaju dva.
To je čarobna številka.
Detroit obožuje denar, takoj za letenjem.
A ne, D.?
Kaj morava narediti? –Tu nas spustita.
Potem pa nas ob dogovorjenem času pobereta skupaj z zlatom.
Ločimo se in gremo veselo vsak po svoje.
Dober načrt.
Tovor bo težak. Bo to problem?
Ne, če sediš v tovornem helikopterju. –Ga zna pilotirati?
Ta pilotira vse. Tovorne, pehotne, jurišne.
Če prilepiš rotor na Pamelo Anderson, bi pilotiral tudi njo!
Resno? –Tri dni vnaprej moraš povedati. –Odlično.
Fantje, na sovražnem ozemlju smo. Nevarno je lahko.
Kam je šel?
Dobro. Odpeljita me domov.
To so mi dali.
Si jih že kdaj videl? –Nikoli. Neki bedaki.
To so njihove tablice.
To tvoje dejanje je zares domoljubno.
Tako nenavaden in drag predmet.
Od kod ti?
Našel sem ga.
Od zdaj naprej se bom pogovarjal samo s tabo.
Vse mi boš povedal.
Kaj pa dekompresija?
Na tej globini bo težava.
Kontrolirano dvigovanje.
Tu ste!
Levin hoče, da prideš s svojo enoto v pisarno. Takoj.
Dekleta, se zavedate. zakaj stojite pred mano?
Mislim, da vem. –Še sanja se ti ne, Barns.
To sem hotel reči.
Jaz osebno in general Tobias z glavo in brado,
sva se včeraj sestala s poveljstvom SAS.
Opravili smo oceno vaše nedavne naloge,
ki sem jo nadziral s svojo običajno inteligenco in temeljitostjo.
Ta preiskava je potrdila, kar so mnogi sumili o enoti 22 SAS.
Veš, kaj naj bi to bilo? –Da so kup britanskih mevž.
Gospod. –Točno tako!
Med preiskavo so se pokazali tudi iznajdljiva taktika
in junaška dela te enote.
Uspeli ste očarati generala Tobiasa.
Prosim, ne začnite še mahati s svojimi mini penisi.
Kar me je spomnilo,
moj vzvišeni kretenski svak mi je poslal škatlo cigar,
da proslavimo moj rojstni dan.
Osebno bi mu kakšno najraje ugasnil na očesu.
ker to počne samo zato, da se postavlja z denarjem
in si s tem potrjuje domišljavo prepričanje o lastni nadmoči,
klasični Napoleonov kompleks.
Oddaljil sem se od tematike.
Zdi se, da večje število srbskih lovcev na glave
aktivno išče vas tepce, da bi vas pobili.
No, kar naj poskusijo.
Vem, da vas to ne moti. Na njihovo srečo ne bo priložnosti.
Združeno poveljstvo želi, da vsa ta zgaga izgine.
In s tem mislim na vas pet.
Resno?
Premestili vas bodo čim dlje od tod.
Medtem pa greste domov.
Letalo za Manheim vzleti čez 36 ur,
vi, srečneži, pa boste na njem.
Do takrat morate ostati v bazi.
Z vsem spoštovanjem,
ampak menimo, da tu še nismo do konca opravili svojega dela.
Razumem.
Žal prihaja ukaz od zgoraj.
Prosto.
Šef, kaj bomo zdaj?
Kako to misliš?
Slišali ste ga.
Odhajamo.
Končali smo.
Spakirajte in se ga gremo napit.
Žal mi je, Stanton.
Vem, da si hotel to narediti zanjo.
Ljubiš jo, ne?
Neumno vprašanje.
Želiš, da ji povem? –Kaj? Da jo ljubim?
Ne.
To ji lahko poveš sam.
Ko vaju vidim skupaj,
sem res vesel.
Hvala, prijatelj.
Ne bi ti bilo treba, Giacomo. Očitno imamo poslovilno zabavo.
SAS, ne? –Tako je, kolega. Kako ti lahko pomagam?
Nikakor mi ne morete pomagati.
Smo pa zato mi rešili vas, debele nažiralce krompirčka in rib,
iz svetovne vojne. Iz dveh.
Iz dveh svetovnih vojn.
Vi pa ne morete opraviti preproste akcije odhoda?
V Bosni.
Pijan si, kolega.
Pa ne dovolj.
Kako si, Porter?
Levo prazno. –Desno tudi.
Dobro je biti zmagovalec.
Moj oče je bil poklicni pomorski častnik.
In moj ded tudi.
Oba sta se borila v vojni. V čem pa so borimo mi?
V neumnih mirovnih misijah.
To si izgubil.
Kaj je? –Kaj sta počela? Sta se tepla?
Ne. –Nista naletela na SAS?
Hecno. Glede na vajina obraza bi že tako mislil.
Na zdravje! –Radi bi, da si ponosen na nas.
Uspeva vam. –Na zdravje. Na naslednjo bitko. –Tako je.
Kaj je? Ne moreš?
Tudi to si izgubil. Še eno?
Kaj je? –Nekaj imam.
Ja, poln kozarec. –Ne, poslušajte. Za mano.
Česa si se domislil? –Takole.
Zaradi enournih potopov bi več tednov rabili, da pridemo v trezor.
Če pa naredimo spodaj bazo, zračni žep … –Bi lahko delali
brez pavz in na koncu poskrbeli za dekompresijo.
Tako je. Zračno neprepustno področje, kamor bomo pošiljali zrak.
Pameten mož. Pokliči Stantona.
Ja, oltar je v pritličju,
nad njim pa je galerija za zbor. Zvonik je kamnit.
Je v zvoniku zvon? –Bronast.
Najprej bomo izčrpali vodo iz zvona.
Potem bomo naložili generator in izpraznili galerijo.
To bo naša baza.
Kako dolgo bi trajalo? –Največ osem ur.
Pred jutrom bi lahko opravili.
Čim hitreje odnesi opremo do doka.
Operacija, o kateri smo govorili Nocoj gremo.
Kaj?
Kaj sem ti rekel? Tri dni vnaprej moram vedeti.
Ne morem kar tako dobiti helikopterja.
Dobro. Pa da nas poberete?
Zjutraj? Bi to šlo?
Iste koordinate? –0–44–9, tako kot prej.
In par ur prej nehaj s tem sranjem.
Mogoče veste, kje imajo letalo viška? S pilotom?
Hej! –Porter!
Naj slišim dobro novico. Letalo rabim.
C–160 v severnem hangarju. Gorivo je natočil.
Prefinjeno. –To je moj vzdevek.
Ben, spusti!
Gremo! Ukaz smo dobili. –Kakšen ukaz? Nismo dobili odobritve …
Nujna operacija izpred petih minut.
Mislili smo, da bo opravil SAS. –Ja, morali bi,
ampak poveljnik se je odločil, da rabimo prave moške.
In to sta vidva. Natovorita, fanta.
Natovorita.
Dve minuti!
Šef, mislim, da bi ta nora zamisel lahko celo vžgala.
Dober načrt, stari. Dober načrt.
Je vse v redu? –Ja, nobenih težav ni.
V redu je.
Je to ona?
Ne bo prišla daleč.
Ostani z njim.
Dve, tri.
Izvoli.
V redu, fantje.
Čas je, da preluknjamo kamniti zid.
Molite.
Prebiješ zid, prebiješ trezor
in bo zlata kot pečka.
Cement okoli kamenja oksidira zaradi vpihnjenega zraka.
Kako dolgo bo zdržalo? –Ne dolgo.
Tu 50 let ni bilo kisika.
Gospod? Zadnjič sem opazil Porterja z Raineyjem in Detroitom.
V gorečem pogovoru. –Takoj ju pošlji v mojo pisarno.
Razumem!
Preverimo čas. –Štiri ure so minile.
Koliko zraka še imamo? –Za največ dve uri.
Nazaj!
Hitreje!
Dajmo! Potopite se!
Kje je vlomna palica?
Daj mi jo! Sem jo bom zataknil.
Vaju so pred kratkim videli z njimi.
Zanima me, kaj naklepajo.
Gospod, zelo družabna sva. Z vsemi se pogovarjava.
Težko si zapomniš, s kom vse.
Poročnik, če mi zatajiš samo en podatek,
bom poskrbel, da ta moški ne bo več sedel v pilotsko kabino.
Gospod, z vsem spoštovanjem … –Takoj nehaj.
Iz izkušenj vem, ko začne kdo "z vsem spoštovanjem",
po navadi pove kaj žaljivega in najverjetneje neumnega.
Si prepričan, da želiš nadaljevati?
Ja, gospod.
Izvoli.
Ta vojak je dobil 14 odlikovanj za junaška in pohvale vredna dejanja.
S FA–18 je letel v boj, ko mu je razneslo motor.
Sredi leta je natočil gorivo, ker je vedel, da bi ga drugače vrnili v bazo.
Reči hočem, da je Detroit Turner najboljši pilot v mornarici.
Po mojem imaš prav. Rabim te.
Tebe pa ne.
Vodnik Clearwater. –Gospod?
Pripravi odpustnico za poročnika Raineyja.
Razumem.
Nenadoma si nenavadno tih, poročnik.
Si prepričan, da mi ne želiš česa povedati?
Nadaljuj.
Najprej greva midva s Porterjem. Potem pa vidva.
Jasno?
Sta dolgo prijatelja?
Ne spomnim se, kdaj nisva bila.
Žalost vidim v njem. –No, ja …
Vsi imamo svoje težave. –Njegove so doma.
Njegova soproga.
Ne govori več o tem. Niti z mano.
Kaj se je zgodilo?
Pred dvema letoma je njegova soproga doživela prometno nesrečo.
Preživela je.
Njuna hčerka Billie
pa ni.
Tri leta je imela.
Domov je šel na pogreb in od takrat med njima ni več kot prej.
Matt ji
ne more odpustiti.
In zdaj je ostala brez besed, kaj?
J. P. –In ti, ljubimec? Si brez komentarja?
J. P., dovolj!
Kaj je? Tratili smo čas. Spodaj ni ničesar.
Ne razumem. –Pa ti bom pojasnil.
Ni bilo zlata! –Dobro, nehajte.
Lara, nisi ti kriva. –Kaj?
Seveda je. –J. P., ni kriva.
To zgodbo je slišala kot otrok.
Vsak otrok bi mislil, da gre za ogromno zlata.
Vas je poplavilo, preden so ga spravili iz tovornjakov.
Zato ga je najbrž po vsej dolini.
Še ena zgodba? –Vseeno imamo 10 zlatih palic!
Prav? Zame je to veliko denarja.
In za nas.
In zate.
Prav imaš, Duffy. –Super.
Odhajam. –Vse nas boš spravil od tod.
Super C–8, tu F–150. Kakšno je stanje?
Vzletela bova, brat. Se kmalu vidimo.
Šef, kaj se dogaja? –Tisti zid z latinskimi besedami?
Narobe je. Kamen je obrnjen narobe.
Prebijmo ta zid in poglejmo, kaj je za njim.
Pripravite se! –Gremo!
Odvrzite eksploziv!
Ste vsi v redu? –Si dobro?
Ne vemo, koliko jih je zgoraj.
Ni pomembno. Opravili bomo svoje. Prav?
Prav. Pojdimo!
Globlje!
Spomni me, kdo je že računal, koliko zraka rabimo.
Saj res, matematični genij. –Oprosti, nisem računal,
da bodo zmešani Srbi na nas metali granate.
Žabec, temu rečemo krizni načrt. Pripravi se za najhuje.
Hudiča, še tabornikom je to jasno.
Dihaš zrak, ne? Zaradi tega genija.
Zato zapri gobec in nehaj požirati moj del zraka!
Za naslednji rojstni dan ti bom kupil kalkulator. Lep velik …
Hej Lara.
Si v redu? –Ja, v redu.
Ben, si v redu? –V redu sem.
Malo več zraka bomo rabili, da spravimo to na površje.
V cerkvi je nekaj jeklenk. –Odlično. S tabo grem.
Ne, tu počakaj. Prav? Tu počakaj.
Stari …
Precej več zraka rabimo.
Porter, sploh ne začenjaj s tem.
Lepo. Ste pripravljeni?
Dobro. Na površju imamo sovražnike in nimamo več jeklenk.
Kaj potem? –Pa uporabi rezervo.
Razumem. –Pa dajmo.
Pazite na znake dekompresijske bolezni.
V redu smo. Dobro nam gre.
Naravnost!
Sranje.
Meni daj.
Sranje!
Sem rekel, da bom umrl z velikim pokom.
Čas je, da nahranimo ribe, kreteni!
Lep strel!
Dvignita nas!
To!
Se izrojenci zavedate, da bi bili mrtvi,
če vam ne bi poslal Detroita na pomoč?
Hvala vam. –Ne zanima me zahvala, ampak klinčevo pojasnilo!
In začnite z naslednjim.
Od kdaj vodijo ameriški tjulnji s seboj na nalogo civilistke?
Utihni! Opravite dekompresijo in zvlecite riti v mojo pisarno!
Razumem.
Se to vsak dan dogaja v tej bazi?
Vodimo civilistke na sprehode?
Jih malo zapeljemo z oklepnikom ali pa helikopterjem?
Ljubi bog! Ta mornarica niti pod razno ni več kot nekoč!
Ste mislili, da lahko ukradete zlato in se izmažete?
Pod mojim budnim očesom. –Ne.
Pripravili bi vam popolno poročilo. –Kaj res? –Ja.
Ko bi bilo zlato na varnem.
Ti zgledam kot butelj, Barns? –Ja … Ne, gospod.
Opravičujem se. –Cepci, naj vas vprašam,
kaj ste nameravali narediti s 27 tonami zlatih palic?
Bi jih skrili v nogavice? –Dali bi ga prebivalcem Bosne,
da bi lažje obnovili državo.
Dobro, trenutek. Samo …
Trenutek. Mogoče bom spustil solzo.
Ne, mislim, da ne bom.
Se zavedate, da ste s to pustolovščino prekršili vse prisege?
Ja, gospod.
Mogoče bi lahko tole obrnil v dobro smer.
Poudarili bi, da smo z operacijo prišli do Petrovića,
enega od naj večjih trnov v Natovi peti.
Kakšna je vrednost v dolarjih?
Po včerajšnjem tečaju je 27 ton zlatih palic vredno 302 milijona.
302 milijona dolarjev.
Precej denarja, ne?
Sredi zmede, s katero se srečujemo v tem spopadu,
ta operacija jasno kaže,
kaj lahko dosežemo s skrbno načrtovanim trudom vojske ZDA.
Po zaslugi junaških nesebičnih dejanj te enote mornariških specialcev
in njihovih domačih stikov lahko zdaj razglasim,
da bo to zlato, ki so ga pred 50 let ukradli nacisti
in ki je vredno 150 milijonov dolarjev,
kmalu vrnjeno, kamor sodi, v Francijo.
Zdaj pa, dame in gospodje, bo francoski premier Laro Simić
odlikoval z odlikovanjem legije časti.
To je vaš srečni dan, dame.
In prava dama.
Veste, zakaj je vaš srečen dan? –Ne, gospod.
Ker je moj ogabni svak,
ki je hkrati tudi moj finančni svetovalec in posrednik,
uspel pretopiti zlate palice,
ki nekako niso uspele priti do Francije.
In zdaj bom razdelil
vaše deleže te nepozabne kraje.
Moran. –Hvala.
Duffy. –Najlepša hvala.
Porter. –Hvala.
Barnes. –Hvala.
Baker.
Gdč. Simić.
Oprostite. ampak ali ni to vaš srečni dan?
Mi smo garali, on pa je dobil plen.
Najbrž se hecate. –Se vam zdi, da se hecam?
Sem kdaj zgledal, da sem se hecal?
Srečo imate, da niste pristali na vojaškem sodišču.
Hvala.
Malenkost.
Niste vi človekoljubi hoteli ravno tega?
Ni tako? –Ja, gospod.
Odlično! Torej bomo vsi srečni kot pujsi v blatni mlaki.
Prosto.
Hvala.
Tudi tole je tvoje.
Lara.
Tole je tvoje.
Bi lahko dobil plaketo s svojim imenom.
Mogoče bronast kipec. Lahko tudi kegljišče.
Kar koli bi bilo super. Hvala.
Izvoli, tvoj je.
Uspelo nama je.
Ste v redu, gospod?
Nekam vlažne oči imate.
Prosto!
Pridite, kavboji! Jaz plačam.
Razumem!
Dovolj je bilo. –Gremo v bar.
Prevod BLITZ Film & Video Distribution
HC SubRip: ugorazd Uredil: metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija